Putování a vystupování na horu jako symbol - Kupka, Jiří (Vysoké učení technické v Brně, Fakulta stavební, 2024)
Putování je jevem doloženým u většiny náboženství. Starobylá poutní tradice je zdokumentována i na stránkách Starého Zákona (každoroční pouť do Jeruzaléma). Pouť se proto již od počátku stala i fenoménem křesťanství (pouť na místa spjatá s životem Ježíše Krista). Jde totiž o obecně lidský zjev a výmluvný symbol. V pouti nejde jen o cíl, ale i vlastní cestu. Nesnáze cesty (hlad, žízeň, nepřátelé) připomínají, že spásy se nedosáhne pasivitou, zkouška prohlubuje víru (putování Izraelitů na poušti). Církev sama sebe chápe jako putující ke spáse, která je dosud věcí budoucnosti (už a ještě ne). Poutě, zejména barokní, jsou spjaty i s architektonickými a uměleckými úpravami krajiny, komponovanými cestami a posvátnými horami, které pomáhaly poutníků prožít co nejhlouběji vlastní putování. Z dochovaných poutních cest lze uvést jako příklad Svatováclavskou cestu z Prahy do Staré Boleslavi, cestu od Lorety v Praze do Lorety v Hájku, cestu z Prahy či z Březnice na Svatou Horu nad Příbramí. Specifické jsou i křížové a pašijové cesty. Příkladem Kalvárie typu „mapa“, která je topografickou kopií křížové cesty v Jeruzalémě, je poutní areál v Římově či ve Starém Hrozňatově. Pouť může mít i podobu výstupu na horu. Výstup spojený s překonáváním potíží je výmluvným symbolem „vystupování do svatyně“ (vystupování do nebeského Jeruzaléma). Nejslavnějšími horami jsou Svaté hory (Sacri monti) Piemontu a Lombardie. Krásným příkladem Kalvárie typu „hora“ je Banskoštiavnická kalvárie. Příspěvek se následně podrobněji věnuje Starému Hrozňatovu, který byl analyzován v rámci projektu NAKI II i v rámci katedrového krajinářského workshopu v roce 2022.

Wandering is a phenomenon documented in most religions. The ancient pilgrimage tradition is documented in the pages of the Old Testament (the annual pilgrimage to Jerusalem). Pilgrimage has therefore also been a phenomenon of Christianity from the beginning (pilgrimage to places associated with the life of Jesus Christ). It is a generally human phenomenon and an eloquent symbol. Pilgrimage is not only about the destination, but also about the journey itself. The hardships of the journey (hunger, thirst, enemies) remind us that salvation is not achieved through passivity; trial deepens faith (the forty years of the Israelites' wandering in the desert). The church understands itself as journeying toward a salvation that is still a thing of the future (already and not yet). Pilgrimages, especially Baroque pilgrimages, are also linked to architectural and artistic landscapes, composed paths and sacred mountains that helped pilgrims experience their own pilgrimage as deeply as possible. The Stations of the Cross and Passion are also specific. An example of a Calvary of the "map" type, which is a topographical copy of the Stations of the Cross in Jerusalem, is the pilgrimage site in Římov or Starý Hrozňatov. A pilgrimage can also take the form of a climb up a mountain. The ascent, associated with overcoming difficulties, is an eloquent symbol of "ascending to the sanctuary" (ascending to the heavenly Jerusalem). The most famous mountains are the Holy Mountains (Sacri monti) of Piedmont and Lombardy. A beautiful example of a Calvary type "mountain" is the Calvary of Banská Štiavnica. The paper then discusses in more detail the Starý Hrozňatov.
Pilgrimage and Ascending the Mountain as a Symbol
Keywords: Historická kulturní krajina; poutní krajina; komponovaná krajina; poutnictví; poutní cesty; pašijové cesty; svaté hory; historical cultural landscapes; pilgrimage landscapes; composed landscapes; pilgrimage; pilgrimage routes; paschal routes; holy mountains