\chapter{Historie a rozdělení námořní orientace}

Pravidla pro námořní orientaci, tak jak je známe dnes prošla dlouhým vývojem. I~přes snahy o sjednocení se stále setkáváme se dvěma systémy, které si navzájem odporují. 

\section{Historie}
Před rokem 1976 existovalo celosvětově více než třicet rozdílných systémů bójí a mnoho těchto systémů mělo pravidla pro barevné, tvarové a světelné značení v naprostém konfliktu s jiným systémem. Na konci 19. století při prvním zavedení bójí nastaly neshody, jak označovat levoboční a pravoboční části plavební dráhy. Některé státy používaly červenou bóji a světlo pro označení levoboku, jiné pro pravobok. 

Další oblastí, kde nepanovala shoda bylo označování cesty do přístavu. Některé státy preferovaly použití okolo nebezpečných úseků laterálních znaků, jiné zase kardinálních. V roce 1936 proběhl v Ženevě summit, při kterém došlo téměř k nejbližší shodě na použití bójí. Dohoda nerozhodla o použití kardinálních, nebo laterálních znaků, ale rozdělila tyto značky na dva systémy. Zároveň ustanovila červenou barvu jako levoboční a zelenou jako barvu pro označování vraků. Tato dohoda však kvůli vypuknutí druhé světové války nevstoupila v platnost. \cite{k9ehIkLiaSZ7hY7B}

Po druhé světové válce bylo mnoho navigačních znaků na moři  zničeno a začal urychlený proces obnovy. Protože nebyla žádná lepší pravidla, než ta, která byla dohodnuta před válkou v Ženevě, začaly státy aplikovat tato pravidla. Některé státy aplikovaly tato pravidla beze změn, jiné si pravidla přizpůsobila ke svým potřebám. To znovu vedlo k protichůdným pravidlům obzvláště na severozápadě Evropy. \cite{k9ehIkLiaSZ7hY7B}

V roce 1957 byla zřízena mezinárodní asociace IALA (International Association of Lighthouse Authorities). Tato asociace měla za úkol naplnit cíle konferencí o sjednocení pravidel, které se konaly už od roku 1929. Pokusy o sjednocení neměly velký úspěch. Série katastrofických srážek v Calaiské úžině (mezi Francií a Velkou Británií) byla novým impulsem pro vytvoření jasného a srozumitelného systému značení. Hlavními problémy byla cena, proto byl požadavek pro co největší zachování stávajících zařízení. Mezi další úkoly patřilo rozhodnutí, jak budou barvy zelená a červená využity při značení plavebního kanálu a rozhodnutí, jak kombinovat laterální a kardinální znaky. 

Jako řešení rozdílu v označení bylo nutné definovat dva systémy, kdy jeden používá červenou na levoboku a druhý na pravoboku. Tyto systémy pak byly označeny A a B. Pravidla pro systém A zahrnující jak kardinální, tak laterální znaky byla schválena v roce 1977 a následně se rozšířila po Evropě, Austrálii, Novém Zélandu, Africe, Perského zálivu a některých asijských zemí. 

Na začátku roku 1980 byla dokončena pravidla pro systém IALA B. Tato pravidla byla určena pro Ameriku, Japonsko, Koreu a Filipíny. Tato pravidla jsou si tak podobná, že nakonec byla zkombinována do pravidel jedněch. Rozdílem zůstává barevné značení levoboku a pravoboku. Později v roce 1980 byla tato pravidla schválena včetně přesného rozdělení světa na regiony A a B. V roce 2010 byla tato pravidla revidována a dostála dílčím změnám. Došlo k sjednocení rytmů světelné signalizace na laterálních bójích, zahrnutí nových značek, jako je bóje pro nouzové označení vraků, integraci rádiových značek a další. Obecně tyto změny reflektují vývoj satelitní navigace a celkovou elektronizaci navigačních systémů. \cite{k9ehIkLiaSZ7hY7B}

\section{Rozdělení a definice}
Světové námořní vody jsou rozdělené na dva mezinárodně uznávané systémy značení. Autoritou pro určování námořních znaků je mezinárodní organizace IALA.  Jedná se o systémy IALA - A a IALA - B. V Evropě je používán systém IALA - A a proto se v této práci uvažuje pouze tento systém. Hlavním rozdílem mezi IALA - A a IALA - B je v barvě bójí pro značení levé a pravé strany plavební dráhy. V systému IALA - A je levá strana označována červenou barvou, pravá pak zelenou. Systém IALA - B má tyto bary obráceně. Levá strana zelenou, pravá červenou. 


\subsection{Konstrukce bójí}
Fyzická podoba bójí není přesně definována. Je zapotřebí velikost bóje přizpůsobit individuální situaci. Lze se tak setkat s bójemi postavenými pevně na zemi, plovoucími, betonovými i kovovými.  Jejich výška může dosahovat i 12 metrů a váha až 140 tun. Můžeme se však setkat i s bójemi podstatně menšími a nižšími. \cite{Bartlettc2011}


\subsection{Definice barev bójí}
Každá barva používaná v navigaci je přesně specifikována dle normalizovaného diagramu CIE XYZ z roku 1931 (Commission internationale de l'éclairage). Každá barva je definována čtyřmi body, které tvoří výseč diagramu a tím i toleranci barevné odchylky. Bílá barva má teplotu 6500 Kelvinů. Norma také stanovuje minimální faktor jasu na 0,25.\cite{vh0wi3AilMPL2Ynj}
\newpage
\begin{figure} [!h]
  \begin{center}
    \includegraphics[scale=0.8]{obrazky/graf-barva.pdf}
  \end{center}
  \caption[Diagram barev]{CIE diagram barev \cite{vh0wi3AilMPL2Ynj}}
\end{figure}

\subsection{Definice intenzity světla}
Norma R0202 udává mezinárodní doporučení ohledně intenzity daného světla. \cite{jBzbyh1TDw3xfbUK} Výpočty svítivosti jednotlivých světel jsou založené na Allardově zákoně. Vzorec pro výpočet je pak: \[I = E_r * D^2 *0,005 ^{-D/V}\]
kde:
\begin{itemize}
			\item \(I [cd]\) je intenzita světelného zdroje v kandelách. 
			\item \(E_r [lx]\) je požadované osvětlení oka pozorovatele v luxech.
			\item \(D [m]\) je vzdálenost mezi světlem a pozorovatelem v metrech. 
			\item \(V [m]\) je meteorologická dohlednost v metrech. 
	\end{itemize}
\hfill \break
Normovaný dosah pro námořní světlo se počítá při viditelnosti 10 námořních mil (18~520 m) a pro osvit oka pozorovatele \(2*10^{-2}\) [lx] v noci a \(1* 10^{-3}\) [lx] přes den. 

Nominální dosah dané bóje by měl být publikován v knize „List of lights” \cite{oc7F2NcAWjZBwShm}, která obsahuje informace o všech bójích a majácích v daném regionu. V této knize by mělo být uvedeno:
\begin{itemize}
    \item Nominální dosah světla určeného pro navigaci v noci.
    \item Nominální dosah světla pro navigaci přes den, pokud je využito.
    \item Normogramy daného světla, které umožňují odhadnout vzdálenost od světla pro navigaci v noci. 
\end{itemize}


\subsection{Mlhové signály}
Některé bóje jsou osazeny akustickými signály, umožňující identifikaci bóje za mlhy. Jedná se o zvony, gongy či píšťaly v případě kdy bóje plave. Tato akustická zařízení fungují na principu pohybu dané bóje ve vlnách. Sirény na stlačený vzduch nebo mechanicky poháněné gongy, které se vyskytují na pevných bójích a majácích mohou vydávat specifické zvuky, umožňující jejich přesnou identifikaci. Orientace podle zvuku je však nepředvídatelná. Nelze spolehlivě odhadnout vzdálenost a směr, odkud se zvuk šíří. Zároveň je nutné brát ohled na okolní obyvatelstvo. Proto výskyt akustických signálů nelze očekávat na osídleném pobřeží. \cite{Bartlettc2011}


\chapter{Druhy světelné signalizace}
Rytmus světelných signálů a tím i různé druhy signálů jsou definovány mezinárodní normou organizace IALA. Konkrétně norma E-110 rozlišuje druhy světelné signalizace námořních bójí, které jsou uvedeny v následujícím textu. \cite{DzmcbzyZpTpHaTCl}

\section{Fixní světlo (Fixed light)}
Světlo, které svítí neustále. Toto světlo může být jednoduše zaměněno za světlo z~pobřeží, či jiné lodě. Kvůli nejednoznačnosti, zda se jedná o navigační světlo se fixní světelný signál nepoužívá. \cite{DzmcbzyZpTpHaTCl} 

\begin{figure}[!h]
  \begin{center}
    \includegraphics[scale=1]{obrazky/Fixed-light.png}
  \end{center}
  \caption[Diagram fixního světla]{Diagram fixního světla}
\end{figure}

\section{Přerušované světlo (Occulting Light)}
Světlo, jehož celková délka svitu je v periodě času jednoznačně delší, než celková délka tmy. Intervaly tmy jsou většinou stejně dlouhé. Přerušovaného světla existují dva typy. \cite{DzmcbzyZpTpHaTCl}

\subsection{Samostatné přerušované světlo (Single-occulting light)}
Světlo, které se skládá s části svitu, která je minimálně třikrát delší než část tmy a~části tmy. Perioda tohoto světla je minimálně dvě sekundy. \cite{DzmcbzyZpTpHaTCl}

\begin{figure}[!h]
  \begin{center}
    \includegraphics[scale=1]{obrazky/Single-occulting-light.png}
  \end{center}
  \caption[Diagram samostatně přerušovaného světla]{Diagram samostatně přerušovaného světla}
\end{figure}

\subsection{Skupinové přerušované světlo (Group-Occulting light)}
Světlo, které se skládá ze sekvence svitů a tmy. Tato sekvence by neměla být delší než čtyři prvky. Pro skladbu světla platí následující podmínky: tma je stejně dlouhá, kratší světlo musí být minimálně délky tmy, delší světlo musí být minimálně délky třikrát kratší světlo. Nejkratší prvek světlo-tma musí být delší než jedna sekunda. \cite{DzmcbzyZpTpHaTCl}

\begin{figure}[!h]
  \begin{center}
    \includegraphics[scale=1]{obrazky/Group-occulting-light.png}
  \end{center}
  \caption[Diagram skupinově přerušovaného světla]{Diagram skupinově přerušovaného světla}
\end{figure}

\subsection{Složené přerušované světlo (Composite group-occulting light)}
Světlo podobné skupinovému přerušovanému světlu, avšak sekvence tmy se není stejná, střídají se skupiny tmy. \cite{DzmcbzyZpTpHaTCl}

\begin{figure}[!h]
  \begin{center}
    \includegraphics[scale=1]{obrazky/Composite-group-occulting-light.png}
  \end{center}
  \caption[Diagram složeného přerušovaného světla]{Diagram složeného přerušovaného světla}
\end{figure}

\section{Izofázové světlo (Isophase Light)}
Doba svitu a tmy tohoto světla je stejná, přičemž maximální perioda je 12 sekund. Tedy šest sekund světlo, šest sekund tma. Nejkratší perioda jsou pak dvě sekundy. \cite{DzmcbzyZpTpHaTCl}

\begin{figure}[!h]
  \begin{center}
    \includegraphics[scale=1]{obrazky/Isophase-light.png}
  \end{center}
  \caption[Diagram izofázového světla]{Diagram izofázového světla}
\end{figure}

\section{Blikající světlo (Flashing light)}
Světlo, jehož doba záblesků je kratší, než je doba tmy. Všechy záblesky pak mají stejnou délku světla. \cite{DzmcbzyZpTpHaTCl}

\subsection{Samostatné blikající světlo (Single flashing light)}
Doba trvání tmy mezi dvěma záblesky by neměla být menší, než je trojnásobek doby záblesku. Celková perioda světla je pak větší než dvě sekundy. V případě, kdy je doba záblesku větší než dvě sekundy hovoříme o takzvaném dlouhém blýskavém světle. \cite{DzmcbzyZpTpHaTCl}

\begin{figure}[!h]
  \begin{center}
    \includegraphics[scale=1]{obrazky/Single-flashing-light.png}
  \end{center}
  \caption[Diagram samostatně blikajícího světla]{Diagram samostatně blikajícího světla}
\end{figure}

\subsection{Dlouhé blikající světlo (Long flashing light)}
Světlo vycházejícího ze samostatného blikajícího světla, avšak doba svitu je delší než dvě sekundy. \cite{DzmcbzyZpTpHaTCl}

\begin{figure}[!h]
  \begin{center}
    \includegraphics[scale=1]{obrazky/Long-flashing-light.png}
  \end{center}
  \caption[Diagram dlouhého blikajícího světla]{Diagram dlouhého blikajícího světla}
\end{figure}

\subsection{Skupinové blikající světlo (Group flashing light)}
Světlo bliká ve skupinách, kdy doba tmy mezi záblesky ve skupině je jasně kratší, než doba tmy mezi jednotlivými skupinami. Délka všech záblesků ve skupině je stejná. Čas tmy ve skupině je taktéž stejný, přičemž je minimálně stejně dlouhý jako záblesk. Rychlost po sobě jdoucího záblesku a tmy ve skupině by měla být delší než jedna sekunda.  Trvání tmy mezi jednotlivými skupinami je pak minimálně třikrát delší než trvání tmy ve skupině. V jedné skupině by mělo být do pěti záblesků. Výjimečné je pak použití šesti záblesků. \cite{DzmcbzyZpTpHaTCl}

\begin{figure}[!h]
  \begin{center}
    \includegraphics[scale=1]{obrazky/Group-flashing-light.png}
  \end{center}
  \caption[Diagram skupinově blikajícího světla]{Diagram skupinově blikajícího světla}
\end{figure}

\subsection{Skupinové složené blikající světlo (Composite group-flashing light)}
Světlo velice podobné skupinovému světlu, avšak jednotlivé skupiny mají rozdílný počet záblesků. Nejčastěji se používá 2 + 1 tedy dva záblesky, mezera, záblesk, dlouhá mezera. \cite{DzmcbzyZpTpHaTCl}

\begin{figure}[!h]
  \begin{center}
    \includegraphics[scale=1]{obrazky/Composite-group-flashing-light.png}
  \end{center}
  \caption[Diagram skupinově složeného blikajícího světla]{Diagram skupinově složeného blikajícího světla}
\end{figure}

\section{Rychle blikající světlo (Quick light)}
Světlo, které bliká s frekvencí alespoň 60 záblesků za minutu. Toto světlo je jedno z~nejčastěji využívaných pro námořní orientaci. Světla rychlosti quick využívají kardinální znaky.  \cite{DzmcbzyZpTpHaTCl}

\subsection{Stálé rychle blikající světlo (Quick Light)}
Světlo, které bliká neustále o frekvenci 60 záblesků za minutu. Použito pro severní kardinální znak. \cite{DzmcbzyZpTpHaTCl}

\begin{figure}[!h]
  \begin{center}
    \includegraphics[scale=1]{obrazky/Continuous-quick-light.png}
  \end{center}
  \caption[Diagram stálého rychlého světla]{Diagram stálého rychlého světla}
\end{figure}


\subsection{Skupinové rychle blikající světlo (Group quick light)}
Světlo skládající se ze skupiny rychlých záblesků a tmy. Tyto skupiny by se měly skládat ze tří nebo devíti záblesků. Používá se primárně pro kardinální znaky. Dle sekvence pak lze určit o jaký kardinální znak se jedná. \cite{DzmcbzyZpTpHaTCl}

\begin{figure}[!h]
  \begin{center}
    \includegraphics[scale=1]{obrazky/Group-quick-light.png}
  \end{center}
  \caption[Diagram skupinového rychlého světla 1]{Diagram skupinového rychlého světla 1}
\end{figure}

\begin{figure}[!h]
  \begin{center}
    \includegraphics[scale=1]{obrazky/Group-quick-light1.png}
  \end{center}
  \caption[Diagram skupinového rychlého světla 2]{Diagram skupinového rychlého světla 2}
\end{figure}

\begin{figure}[!h]
  \begin{center}
    \includegraphics[scale=1]{obrazky/Group-quick-light2.png}
  \end{center}
  \caption[Diagram skupinového rychlého světla 3]{Diagram skupinového rychlého světla 3}
\end{figure}

\section{Velmi rychle blikající světlo (Very quick light)}
Světlo, které bliká s frekvencí alespoň 120 záblesků za minutu. Může být konstantní i skupinové, tak jako rychle blikající světlo. \cite{DzmcbzyZpTpHaTCl}

\begin{figure}[!h]
  \begin{center}
    \includegraphics[scale=1]{obrazky/Continuous-veryquick-light.png}
  \end{center}
  \caption[Diagram stálého velmi rychlého světla]{Diagram stálého velmi rychlého světla}
\end{figure}


\begin{figure}[!h]
  \begin{center}
    \includegraphics[scale=1]{obrazky/Group-veryquick-light1.png}
  \end{center}
  \caption[Diagram skupinového velmi rychlého světla 1]{Diagram skupinového velmi rychlého světla 1}
\end{figure}

\begin{figure}[!h]
  \begin{center}
    \includegraphics[scale=1]{obrazky/Group-veryquick-light2.png}
  \end{center}
  \caption[Diagram skupinového velmi rychlého světla 2]{Diagram skupinového velmi rychlého světla 2}
\end{figure}

\begin{figure}[!h]
  \begin{center}
    \includegraphics[scale=1]{obrazky/Group-veryquick-light3.png}
  \end{center}
  \caption[Diagram skupinového velmi rychlého světla 3]{Diagram skupinového velmi rychlého světla 3}
\end{figure}


\section{Ultra rychle blikající světlo (Ultra quick light)}
Světlo, které bliká s frekvencí 240 záblesků za minutu. Bliká konstantě. Není příliš využívané. \cite{DzmcbzyZpTpHaTCl}

\begin{figure}[!h]
  \begin{center}
    \includegraphics[scale=1]{obrazky/Continuous-ultraquick-light.png}
  \end{center}
  \caption[Diagram stálého ultra rychlého světla]{Diagram stálého ultra rychlého světla}
\end{figure}

\section{Světlo s Morseovou abecedou (Morse code light)}
Obecně by toto světlo mělo vysílat jen jedno písmeno. Maximálně pak písmena dvě. Doporučená délka tečky je 0,5 sekundy. Délka čárky je pak trojnásobkem délky tečky. Délka tmy mezi znaky je pak stejná jako délka tečky. Délka mezery mezi písmeny pak musí být výrazně delší než mezera mezi písmeny. Písmeno A vysílané bílým světlem značí bezpečné vody. Písmeno A vysílané žlutým světlem značí speciální znak. Na pobřeží se pak pro speciální znak používá písmeno U a bílé světlo. \cite{DzmcbzyZpTpHaTCl} 

\begin{figure}[!h]
  \begin{center}
    \includegraphics[scale=1]{obrazky/Morse-light.png}
  \end{center}
  \caption[Diagram písmene A]{Diagram písmene A}
\end{figure}

\section{Stálé světlo se záblesky s vyšší intenzitou (Fixed and flashing light)}
Světlo kombinující stálé světlo s nižší intenzitou a záblesky s vysokou intenzitou. Záblesky mohou být samostatné a nebo ve skupinách.\cite{DzmcbzyZpTpHaTCl} 

\begin{figure}[!h]
  \begin{center}
    \includegraphics[scale=1]{obrazky/Fixed-and-flashing-light.png}
  \end{center}
  \caption[Diagram stálého světla se záblesky]{Diagram stálého světla se záblesky}
\end{figure}

\section{Kombinované světlo  (Alternating Ligth)}
Světlo skládající se z různých barev, které svítí se stejnou periodou. Toto světlo nezhasíná, pouze mění barvy. \cite{DzmcbzyZpTpHaTCl}

\begin{figure}[!h]
  \begin{center}
    \includegraphics[scale=1]{obrazky/Alternating-light.png}
  \end{center}
  \caption[Diagram kombinovaného světla]{Diagram kombinovaného světla}
\end{figure}


\section{Přerušované kombinované světlo (Occulting alternating light)}
Světlo speciálně používané pro nouzové označení nových nebezpečí, která ještě nejsou zaznamenána v námořních mapách. Tato nebezpečí mohou být mohou být přechodná (pískové duny) a nebo trvalá (potopené lodě). Toto světlo kombinuje modrou a žlutou barvu. Délka záblesku je sekunda, následuje 0,5 sekundy tma a poté sekunda světla druhé barvy. Toto světlo se používá výhradně ve spojení se stejnobarevnou bojí po dobu nezbytně nutnou. Tedy dokud nedojde k odstranění překážky a nebo zanesením překážky do map a označení jiným typem stálých bójí.   \cite{DzmcbzyZpTpHaTCl}

\begin{figure}[!h]
  \begin{center}
    \includegraphics[scale=1]{obrazky/Occulting-alternating-light.png}
  \end{center}
  \caption[Diagram přerušovaného kombinovaného světla]{Diagram přerušovaného kombinovaného světla}
\end{figure}

\chapter{Druhy bójí}
Bóje na moři můžeme řadit do různých kategorií podle jejich významu a používání. Základním členěním můžeme bóje rozdělit na navigační a výstražné. 
\section{Laterální znaky}
Navigační bóje pomáhající při navigaci primárně při cestě z/do přístavu. Plavební kanály se značí ze směru od moře do přístavu. Nezastupitelnou roli mají bóje hlavně v noci, kdy je nízká viditelnost. Hlavními orientačními prvky pak je specifická barva bóje a světla, kterým bóje svítí. Zbarvení bóje je jednotné pro celý povrch bóje a tuto barvu ctí i světlo. Pro levý laterální znak je použita červená barva, pro pravý pak barva zelená.  Vrcholovým znakem bóje, který taktéž ctí barvu bóje je pak krychle v případě levého kardinálního znaku nebo jehlan v případě pravého kardinálního znaku.  
Přesný rytmus světla není určen, je tedy možnost použít pro každý laterální znak jiný rytmus a tím bóje navzájem odlišit. Taktéž je možné bóje synchronizovat tak, aby byly rozsvěcovány v jeden moment. Další variantou je uspořádání rozsvěcení bójí v postupné sekvenci. Lze tedy i touto sekvencí upozorňovat na plavební dráhu. \cite{vyznamboji}

Laterální znaky je také možné číslovat vzestupnou řadou čísel. Lze tedy plavební dráhu přesně specifikovat.   Toto číslování by mělo ctít směr plavby z moře do přístavu. Dále by měla být sudá čísla na červené bóji a lichá na zelené bóji. \cite{k9ehIkLiaSZ7hY7B}


\begin{figure} [!h]
  \begin{center}
    \includegraphics[scale=0.25]{obrazky/levobok.png}
    \includegraphics[scale=0.25]{obrazky/pravobok.png}
  \end{center}
  \caption[Laterální znaky]{Levý a pravý laterální znak}
\end{figure}


\section{Výstražné bóje}
Nejobsáhlejší skupinou jsou výstražné bóje upozorňující na nebezpečí v plavební dráze. Tyto bóje mají jako společný prvek bílé noční světlo. Toto světlo bliká v~nepravidelných intervalech a díky tomuto kódu lze v noci a na dálku poznat, o jakou bóji se jedná. Přes den lze tyto bóje identifikovat díky svému zbarvení a vrcholovému znaku.~\cite{k9ehIkLiaSZ7hY7B}

\subsection{Kardinální znaky}
Kardinální znaky jsou  bóje označující bezpečné vody kolem překážky.
Tyto bóje lze využít kolem překážky vyčnívající z moře, mělčinu a nebo jimi ohraničit hranice zálivů. Existují 4~druhy těchto bójí. Každá je pojmenovaná dle světové strany a označuje na jakou světovou stranu od bóje jsou bezpečné vody. A tím je označeno, jakým směrem se má daná překážka obeplouvat. Vrcholovým znakem těchto bójí jsou 2 jehlany. Dle orientace těchto jehlanů je možné přes den zjistit světovou stranu pro bezpečnou plavbu. Dále mají tyto bóje své specifické zabarvení - černé a žluté horizontální pruhy. Kombinací těchto pruhů je také jednoznačně určena světová strana bezpečných vod. Lze si povšimnout souvislosti mezi zbarvením a vrcholovými znaky. Žlutá barva jakoby reprezentuje podstavu jehlanu a černá pak vrchol jehlanu. Jedná se o jedny z nejčastěji používaných bójí. Tyto bóje mohou ohraničovat nebezpečí ze všech čtyř světových stran nebo je možné použít pouze jednu bóji. \cite{k9ehIkLiaSZ7hY7B}
\begin{figure}[H]
  \begin{center}
    \includegraphics[scale=0.17]{obrazky/sever.png}
  \end{center}
  \caption[Severní kardinální znak]{Severní kardinální znak \cite{k9ehIkLiaSZ7hY7B}}

  \begin{center}
    \includegraphics[scale=0.4]{obrazky/DIA-sever.png}
  \end{center}
  \caption[Diagram severního kardinálního znaku pro quick a very quick]{Diagram severního kardinálního znaku pro „quick a very quick” \cite{k9ehIkLiaSZ7hY7B}}
\end{figure}

\begin{figure}[H]
  \begin{center}
    \includegraphics[scale=0.17]{obrazky/jih.png}
  \end{center}
  \caption[Jižní kardinální znak]{Jižní kardinální znak \cite{k9ehIkLiaSZ7hY7B}}
  
  \begin{center}
    \includegraphics[scale=0.4]{obrazky/DIA-jih.png}
  \end{center}
  \caption[Diagram jižního kardinálního znaku pro quick a very quick]{Diagram jižního kardinálního znaku pro „quick a very quick” \cite{k9ehIkLiaSZ7hY7B}}
\end{figure}

\begin{figure}[H]
  \begin{center}
    \includegraphics[scale=0.17]{obrazky/vychod.png}
  \end{center}
  \caption[Východní kardinální znak]{Východní kardinální znak \cite{k9ehIkLiaSZ7hY7B}}

  \begin{center}
    \includegraphics[scale=0.4]{obrazky/DIA-vychod.png}
  \end{center}
  \caption[Diagram východního kardinálního znaku pro quick a very quick]{Diagram východního kardinálního znaku pro „quick a very quick” \cite{k9ehIkLiaSZ7hY7B}}
\end{figure}

\begin{figure}[H]
  \begin{center}
    \includegraphics[scale=0.17]{obrazky/zapad.png}
  \end{center}
  \caption[Západní kardinální znak]{Západní kardinální znak \cite{k9ehIkLiaSZ7hY7B}}

  \begin{center}
    \includegraphics[scale=0.4]{obrazky/DIA-zapad.eps}
  \end{center}
  \caption[Diagram západního kardinálního znaku pro quick a very quick]{Diagram západního kardinálního znaku pro „quick a very quick” \cite{k9ehIkLiaSZ7hY7B}}
\end{figure}

\subsection{Izolované nebezpečí}
Bóje označující izolované nebezpečí se umisťuje do jinak bezpečných vod. Označuje malé izolované nebezpečí - například skály nebo vrak lodi. Kolem této bóje je možné proplout v jakémkoliv směru, při dodržení bezpečné vzdálenosti od bóje. Specifickými znaky bójky jsou jako vrcholový znak dvě nad sebou umístěné černé koule. Zbarvením je pak bóje černá s červenými horizontálními pruhy. V noci je bóje charakterizována blikajícím bílým světlem.
\cite{k9ehIkLiaSZ7hY7B}

\begin{figure}[!h]
  \begin{center}
    \includegraphics[scale=0.18]{obrazky/izolovane.png}
  \end{center}
  \caption[Znak izolovaného nebezpečí]{Znak izolovaného nebezpečí}

  \begin{center}
    \includegraphics[scale=0.8]{obrazky/Group-flashing-light.png}
  \end{center}
  \caption[Diagram izolovaného nebezpečí]{Diagram izolovaného nebezpečí}
\end{figure}

\subsection{Bezpečné vody}
Bóje označující bezpečné vody je ujištěním, že v okolí nehrozí nebezpečí. Umisťuje se do osy plavebních kanálů. Kolem bóje je možné proplouvat v jakémkoliv směru. Vrcholovým znakem je jedna červená koule a bóje je zbarvená červeně s bílými pruhy.~\cite{k9ehIkLiaSZ7hY7B}

\begin{figure} [!h]
  \begin{center}
    \includegraphics[scale=0.18]{obrazky/bezpecne.png}
  \end{center}
  \caption[Bezpečné vody]{Bezpečné vody \cite{k9ehIkLiaSZ7hY7B}}
  
  \begin{center}
    \includegraphics[scale=0.8]{obrazky/Isophase-light.png}
  \end{center}
  \caption[Diagram bezpečných vod]{Diagram bezpečných vod \cite{k9ehIkLiaSZ7hY7B}}
\end{figure}

\newpage
\section{Speciální znaky}
Žluté bóje s vrcholovým znakem ve tvaru kříže označují speciální oblasti nebo prvky na moři. Mohou označovat podmořské kabely, potrubí, zakázaný prostor a nebo hlubší část plavebního kanálu, který je splavný i loděmi s hlubokým ponorem. Přesná specifikace konkrétní bóje je zanesena v námořních mapách. Směr proplouvání kolem této značky je taktéž vyznačen v mapě. Nejsou určeny pro označování plavební dráhy nebo překážek a nebezpečí. Diagram nočního světla je různý. Nesmí však být stejný jako ostatní bóje. Pro přesnější specifikaci daného označení je možné využít piktogramy.   \cite{k9ehIkLiaSZ7hY7B}

\begin{figure} [!h]
  \begin{center}
    \includegraphics[scale=0.2]{obrazky/specialni.png}
  \end{center}
  \caption[Speciální znaky]{Speciální znaky \cite{k9ehIkLiaSZ7hY7B}}
\end{figure}

\section{List of lights}
„List of lights” je publikace vydávaná americkou National Geospatial-Intelligence Agency. V této publikaci, která je týdně aktualizována lze najít všechny bóje na světě včetně jejich popisu. Zároveň jsou zde ve zvláštní části zahrnuty mlhové a rádiové signály. Existuje 7 variant této publikace.  Každá varianta pak zahrnuje jinou část světových vod. Publikace jsou volně dostupné na internetu ke stažení. 
Varianty publikací jsou: 
\begin{itemize}
			\item Publikace 110: Grónsko, východní pobřeží Severní a Jižní Ameriky, Západní Indie
			\item Publikace 111: Západní pobřeží Severní a Jižní Ameriky, Austrálie, Tasmánie, Nový Zéland, ostrovy v Tichém oceánu
			\item Publikace 112: Západní Tichý oceán, Indický oceán, Perský záliv, Rudé moře
			\item Publikace 113: Západní pobřeží Evropy a Afriky, Středozemní moře, Černé moře, Azovské moře
			\item Publikace 114: Britské ostrovy, Lamanšský průliv, Severní moře
			\item Publikace 115: Norsko, Island a Severní ledový oceán
			\item Publikace 116: Baltské moře, Kattegat, Botnický záliv
	\end{itemize}
\hfill \break

U každé bóje je pak uvedeno:
\begin{itemize}
			\item jednoznačné identifikační číslo,
			\item souřadnice,
			\item barva a perioda světla,
			\item výška,
			\item dosvit světla,
			\item stručný popis fyzických vlastností - oválné, hranaté a podobné,
			\item poznámka - například z jakých úhlů je bóje viditelná. 
	\end{itemize}
\hfill \break

U každé bóje jsou uvedena 2 identifikační čísla. Jedno přidělené mezinárodní organizací IALA a druhé přidělené americkou organizací NGA. Obě tato čísla jsou sama o sobě jedinečná a obě jsou vázaná k jedné fyzické bóji. Publikace číslo 113 zahrnující mimo jiné Středozemní moře přesahuje 500 stran. \cite{oc7F2NcAWjZBwShm}

\section{Mapy}
V námořních mapách lze nalézt umístění bóje a její typ (znak). Při plavbě do / z přístavu vyznačují tuto dráhu laterální znaky. Pokud je cesta k přístavu příliš členitá a nebyla by jasná optimální plavební dráha, lze v mapě nalézt šipku s doporučenou plavební dráhou. \cite{Bartlettc2011}